Täällä syvällä Sumatran viidakossa, -
jonne vain harva ihminen on jalallaan astunut, -
voi hyvällä onnella päästä näkemään ainutlaatuisen sammakon.
Nimittäin viherkoipisammakon.
Sen hyvin ujo luonne -
ja sen loistava kyky sulautua ympäristöönsä -
tekee siitä erittäin harvinaisen näyn.
Mutta tarkasti katsomalla...
Sen saattaa nähdä...
Aivan silmien edessä.
Minne hittoon se katosi? - En tiedä.
Löydämme sen aivan pian, James.
Nämä ihmiset tekevät voodootemppuja ja tökkivät luita naamaansa.
Mikseivät he saa yhtä sammakkoa olemaan aloillaan paria sekuntia?
Voimme leikata sen kuvaan. - En halua!
Haluan katsojien näkevän minut tässä ympäristössä sen elukan kanssa.
Hän käskee tulla.
Ei käy. Hän tulee tänne.
Hän saa tuoda sammakon. - Hän löysi jotakin. Tulkaa.
Tulkaa.
Uskomatonta.
Se on kaunis. - Kukkaa ei ole nähty ennen.
Hyvin paha. - Niinkö he sanovat?
Se tappaa elämän maasta. Hyvin paha.
Jos miehesi ovat sitä mieltä, painukoot hiiteen.
Kiitos. - Rudy! Aletaan kuvata.
Entä sammakko? - Vähät siitä.
Minä löysin juuri uuden lajin.
Täytyy improvisoida. Oletko valmis? - Olen.
Täällä syvällä Sumatran viidakoissa...
Älä ammu! - Liikkumatta!
Ette olisi saanut koskea häntä. Miksi teitte niin?
En ymmärrä. - Teidän ei pitäisi olla täällä. Miksi olette?
Kuvaamme dokumenttia BBC: Lle. Olen saksalainen. Älä tapa!
Ette olisi saanut koskea häneen.
MAAILMAN LAIDALLA
Huomenta, Adrian. - Huomenta, Jesper.
Huomenta.
- Ulkona on kylmä.
Sinulla on uusi takki. - Ei. Tämä on jo vanha.
Minulla on ollut se iät ja ajat.
Se näyttää uudelta.
Olet polttanut. - Polttanutko? Enkä ole.
En polta enää. - Haistan sen.
Onko kannussa kahvia? - Ei. Jacobsen odottaa sinua.
Miksi? - Hänellä on uusi asiakas.
En voi ottaa enempää. - Mene hänen luokseen heti.
Menen sanomaan suorat sanat.
Tee se. Oletko varma, ettei takki ole uusi?
Olen, Beate. Ota purukumi pois.
Otatko maitoa? - Kiitos.
Adrian. Tiedän, että sinulla on paljon hommia juuri nyt.
Ei minulla sen kummempaa. - Sinulla on kädet täynnä töitä.
Puhuin isäsi kanssa. Wernerja minä olemme yhtä mieltä, -
että tämäntyyppinen tehtävä sopisi sinulle.
Puhuitko isäni kanssa?
Mistä on kyse?
Brittiläinen tv-tiimi ammuttiin Sumatralla.
Ampuja on todennäköisesti Tanskan kansalainen -
ja hänen nimensä on Severin Geertsen.
Jutusta tuli poliittista köydenvetoa, ja mies sai kuolemanrangaistuksen.
Tiedän, ettet pidä sellaisesta.
En niin.
En pidä sellaisesta itsekään.
Asia on aika mutkikas, ja jutussa on sellainen pieni...
yksityiskohta, ettei miestä ole olemassa. - Miten niin?
Hänen passinsa on myönnetty vuonna 1906, -
ja tämä Severin Geertsen syntyi Kööpenhaminassa 1880.
Hän sanoo, että on 129-vuotias -
ja että hän löysi kukan, jonka terä- lehdet ovat pitäneet hänet nuorena.
Huomaatko, mihin se johtaa? - En.
Konsulaatti uskoo miehen olevan tanskalainen.
Ulkoministeri toivoo, että hänet todetaan mielisairaaksi.
Siten hän välttäisi kuolemantuomion.
Indonesialaisten mielestä mies huijaa, ettei joudu hirtetyksi.
Eikö se ole ilmiselvää? - Niin minäkin oletan.
Haluan, että lähdet Jakartaan -
ja teet perusteellisen ja oikeuden- mukaisen arvion miehen mielentilasta.
Voi olla hyvin kiintoisaa saada selville, -
kuka hän todellisuudessa on.
Jopas jotakin. Selvä.
Jos voi pelastaa ihmisen...
Pelastaa koko maailman. Tiesin, että sanoisit niin.
Miten tupakoinnin laita on? Oletko yhä polttamatta?
Lopetin kokonaan.
Werner on varmaan hyvillään.
Hienoa, että voi taas haistaa ja maistaa asioita.
Maistaa elämää. - Niin.
Suosittelen sinullekin, Ole.
Ehkä hän olisi halunnut vähän aikaa harkita asiaa.
Ei siinä ole mitään harkitsemista. Joka psykiatri haluaisi jutun.
Jos Adrian haluaa joskus toimivan praktiikan, -
hänen täytyy ottaa tällaisia juttuja. Hän ei ole enää mikään untuvikko.
Tämä on unelmatilaisuus. - Ilman muuta.
Mutta ei ole mukavaa tuntea olevansa ylikuormitettu.
Ylikuormitettu? Hänen pitäisi kokea, millaista minun aikanani oli.
Se oli ylikuormitusta. - Ilman muuta.
Sellaista se on, kun ei ole Adrianin iässä edennyt urallaan.
Silloin on otettava kaikki, mitä saa.
Pelaa korttisi nyt oikein, niin ministeriö muistaa nimesi.
Silloin voi avautua paljon mahdollisuuksia.
Olisi hauska vierailla pojan yksityisklinikalla Sveitsissä.
Sveitsi on ihana maa. Eikö olekin, kulta?
Jos sattuu pitämään keitetystä juustosta.
Yritätkö olla huvittava?
Juustofondyytä on syöty vuosisatoja.
Mitä huvittavaa siinä on? - Se vain, että äiti...
Unohdetaan koko juttu. - Unohdetaan.
Ei oteta vastuuta mistään, vaan ollaan vain outoja.
Pukeudu vain oudosti äläkä mene naimisiin äläkä hanki lapsia.
Ole sinä vain outo, kun äidilläsi on juuri todettu keuhkosyöpä.
Älä viitsi, Werner.
Hänellä on elinaikaa alle kolme kuukautta.
Unohdetaan se ja ollaan vain outoja.
Lopeta, Werner. - Äiti?
Anna olla, kulta. Isäsi maalaa aina piruja seinälle.
Lääkäri Phillipsen sanoi, että minulla on ainakin vuosi.
Ei viitsitä puhua siitä enää.
Laitan uutta kahvia.
Ei...
Tämä ei ole broileria. Ei voi olla.
Ja advokado on aivan pehmeää.
Onko sinunkin pehmeää?
Adrian!
Onko sinunkin advokadosi pehmeää? Advokadosi?
Etkö voi olla hiljaa edes kahta sekuntia? Minä nukuin.
Oletko homo, Adrian?
En. Miksi minä...?
Lhmisistä on outoa, ettet ole seurustellut.
Se on avokado, Beate. Avokado ilman d: Tä. Se on vihannes.
Sillä ei ole oikeustieteellistä tutkintoa. A-vo-ka-do.
Luulen, että se on hedelmä. - Ei haittaa.
Mikael Feldt Tanskan konsulaatista. Tervetuloa Jakartaan.
Ota laukut.
He kantavat laukut. - Minun on se punainen.
Ei mitään luksusta, mutta huoneissa on ilmastointi. Saatte nukutuksi.
Onko uima-allasta? - Ei ikävä kyllä.
Mutta konsuli järjestää huomenna päivälliset, -
ja hänellä on uima-allas, jota saatte käyttää.
Bitten puhelimessa. - Äiti.
Hei, kulta. Pääsitkö hyvin perille?
Oikein hyvin.
Poltatko sinä? - En.
En polta.
Mitä kello on siellä?
Vähän vaille seitsemän.
Täällä on kaikki hyvin.
Isäsi lähti metsästämään Jacobsenin kanssa, -
joten minä siivoilen täällä vähän.
Oliko sinulla asiaa? - Halusin vain jutella.
Joku soittaa sinulle.
Kiitos, kun soitit. - Hei sitten.
Niin? - Onko sinunkin huoneesi kauhean pieni?
Lopetan puhelun. Huomenna on rankka päivä.
Entä iltapala? Minibaarissa on vain maapähkinöitä.
Mene nukkumaan, Beate. - Kuolen nälkään.
Voi hitto.
Toimi nyt.
Puhtaita pyyhkeitä. - Kiitos.
Vessa ei toimi.
Vessa on... En tiedä. Ymmärrätkö? Vessa.
Suklaata? - Ei, ei.
Vessa on rikki. Voinko näyttää?
Tule mukaan. Tämä ei vie kauan.
Tule katsomaan. Katso.
Ei, se ei ole minun. Mutta...
Kun teen näin...
Jopas.
Outoa, koska... Ei. Ei, ei!
Beate!
Älkää koskeko minuun! Beate!
Beate! Älkää koskeko minuun! - Mitä tapahtuu?
Soita konsulaattiin! Soita!
Onko kiva näyttää paskaa naiselle? Kiihottaako se?
Vessa ei toiminut. - Senkin paskaseksikone.
Pidätkö lapsistakin? Seksituristi! - Ei.
Saisinko kelloni takaisin? Se on lahja isältäni.
Kello on nyt minun! Onko selvä?
Soittakaa Tanskan konsulaattiin. - Ei käy, perverssi paska!
Kuulkaa... - Turpa kiinni!
Minä... - Turpa kiinni!
Mitä?
Pääset ulos. - Tämä on väärinkäsitys, Mikael.
Tule nyt vain. - Minua lyötiin jakkaralla.
Tässä.
Ole hyvä. Sain ottaa tämän.
Sait ottaa? Naurettavaa. Kello on minun.
Tule nyt vain.
Mitä tuo on?
Sinun ei tarvitse välittää siitä. Tule.
Jos pytyssä oli paskaa, miksi hait naisen katsomaan?
Koska vessa ei toiminut. Se ei huuhdellut.
Ja siksikö näytit hänelle paskasi? - Se ei ollut minun.
Voisitko ottaa purukumin pois? - Sinä et voi määrätä siitä.
Törkeää näyttää paskaa, - En näyttänyt mitään, Beate.
Vessa ei toiminut, joten pyysin naisen mukaani.
Ja näytit hänelle paskan. - Jotta hän tajuaisi!
Yhtäkkiä pytty toimikin. Törkeää lyödä huonekaluilla.
Ja varastaa kelloni.
Unohdetaan tämä jo ja valmistaudutaan huomiseen.
Saatte ottaa mukaan lehtiön ja kynän. - Kynän. Kiitos.
Päältäpäin katsoen hän ei näytä psykopaatilta.
Oletko hermostunut? - En tietenkään.
Saatte ottaa mukaan lehtiön ja kynän.
Puhukaa kovaa. Saatte aikaa 10 minuuttia. Älkää koskeko lasiin.
Tarvitsen tunnin muodostaakseni kuvan hänestä.
Täällä tehdään näin, ja siihen on tyydyttävä.
Huomenta. Minä olen Adrian Gabrielsen.
Olen psykiatri Tanskan rikos- seuraamusvirastosta. Beate Meyer.
Voimmeko istuutua? - Viimeinkin.
Kiitos.
No niin...
Aloitan kysymällä, tiedätkö, miksi olemme täällä.
Teidän kai pitäisi tutkia, olenko hullu vain en.
Niin.
Emme käytä noita termejä, mutta niin kai voinee sanoa.
Ymmärrätkö, miksei tarinaasi uskota?
Toki. Mutta ainoa mahdollisuuteni on pysyä totuudessa.
Niin.
Aloitetaan alusta. Koko nimesi?
Severin Geertsen.
Milloin olet syntynyt? - 13. elokuuta 1880 Kööpenhaminassa.
Hän kysyi miehen syntymäaikaa. Tämä vastasi "13. elokuuta 1880".
Lähdin Tanskasta 4. kesäkuuta 1912.
Lähdimme Kööpenhaminasta M/S Selandialla, -
itäaasialaisen yhtiön laivalla kohti Manilaa.
Miksi? - Tutkimusmatkalle.
Hän kysyi, miksi mies matkusti.
Mies sanoi, että oli mukana tutkimusmatkalla.
Oliko tutkimusmatka menestys? - Ei.
Meillä oli koko ajan vastoinkäymisiä. Lavantautia, malariaa.
Tutkimusmatka keskeytettiin. Päädyin Australiaan.
Ilmoittauduin sotaväkeen.
Olitko sinä sodassa? - Olin Gallipolin taistelussa.
Ensimmäisessä maailmansodassako? - Olen sanonut sen yhä uudelleen.
Tämä ei johda mihinkään. Ette tajua, että voin istua tässä, -
ja siksi ette ikinä usko, että olen se, kuka olen.
Jos uskoisimme että tarinasi on totta, -
sinä olisit sata ja paljonko?
129. - 129-vuotias.
Se on aikamoinen ikä.
Ja siis kukan terälehdet... - Minun kukkani.
Pitävät sinut nuorena? Niinkö? - Niin.
Mitä odotat nyt tapahtuvan? - Mitäkö?
Joka tapauksessa...
Sinä ammuit kahdeksan ihmistä. - Koska he koskivat Hedvigiin.
Hedvigiin? - Kukkaani.
He puhuvat kukasta.
Oletteko ystäväni, Adrian Gabrielsen? - Sanoisin niin.
Tule tänne, Adrian. Tule tänne.
Mitä hän sanoi? - En kuullut.
Kun sininen käärme puree jalkaa...
Mitä hän sanoi? - En todellakaan kuullut.
Hakekaa heidät pois!
Älkää koskeko minuun!
Mitä sinä teit?
Et saanut mennä lähelle. - Välissämme oli lasi.
Mitä hän sanoi? - Mitä hän sanoi? Sano tarkasti.
Vaitiolovelvollisuuteni kieltää... - Mitä hän sanoi?
Että sininen käärme purisi minua jalkaan. - Mitä?
Hän sanoi, että sininen käärme purisi häntä jalkaan.
Jalkaanko? - Mitä muuta hän sanoi?
Minä en kuullut... - Mitä muuta?
Tanskan hallituksen puolesta olen hyvin pahoillani.
Tämä on väärinkäsitys.
Voi paska.
He eivät muuta mieltään. Ette saa enää tavata häntä.
Eikö tuo ole aika groteskia ylireagointia?
Täällä noudatetaan lakia.
Varsinkin tässä asiassa. He haluavat sysätä meidät syrjään.
Jotta mies voidaan teloittaa. - Niin ei käy. Hän on liian tärkeä.
Mitä tarkoitat? - En ymmärrä.
Uskovatko he hänen tarinaansa? - Mihin tarinaan?
Uskovatko he kukan olevan olemassa? Järjetöntä. Mies on hullu.
He haluavat löytää kasvin.
Tyhmintä, mitä olen kuullut. Entä nyt?
Se jää nähtäväksi. Miestä ette saa tavata.
Tanskan ulkoministeriön on puututtava asiaan.
Viimeksi he kuulivat siitä, että näytit ulosteesi koko kaupungille.
Riittää. - Entä konsulin päivällinen?
Peruttu. Teidät viedään hotelliin. Odotamme päätöstä Tanskasta.
Siis...
Luulin, että Severinin kaltaiset miehet haluaisivat olla kuuluisia.
Kuten Napoleon tai Caesar. - Ei aina.
Miksi botanisti Kööpenhaminasta? - Syitä voi olla monia.
Voisi olla kiintoisaa tutkia, ovatko tiedot oikeita.
Vapaa-aikasi on omaasi. - Hän tuntui vakuuttavalta.
Tietenkin. Hänellä on monipersoonahäiriö.
On silti hieno ajatus, että olisi olemassa -
isossa metsässä pieni kukka, joka tekee kuolemattomaksi.
He uskovat siihen, ja hän uskoo. Vain me emme usko.
Me ajattelemme loogisesti. Jos toivoo, että jokin on totta, -
ihminen sivuuttaa järjen ja loogisen ajattelun.
Kuten kun uskottelit itsellesi, että sinulla on varaa punaiseen pukuun.
Tiesit, ettei sinulla oikeasti ollut varaa, mutta sinun täytyi saada se.
Olet todella pitkästyttävä. Onneksi ei olla naimisissa.
Hei. - Hei.
Kiitos. - Olkaa hyvä.
Kiitos.
Aiotko juoda itsesi känniin? - Aion.
En tajua, miten sinut palkattiin meille.
Auttoi, kun näytin tissit työhaastattelussa.
Menen takaisin hotelliin.
Hauskaa iltaa.
Adrian!
Huomenta.
Kauhean kuumaa.
Etkö nukkunut lainkaan? - En. Tätä et kyllä usko.
Olitko kaupungilla koko yön? - Vahva kahvi mustana, kiitos.
Et voi toimia noin. Olemme virantoimituksessa.
Olin nettikahvilassa. - Meitä odotetaan konsulaattiin.
Sanoit, että vapaa-aika on omaani. Katso tätä.
Eräs Severin Geertsen lähti Tanskasta 1912 eikä palannut.
Selandia-laiva ja päivämäärä täsmäävät, ja parempaa seuraa.
Gallipolon uhrien listalla... - Gallipolin.
En löytänyt sitä aluksi, mutta se on Turkissa. Australialainen mies -
nimeltä Severin Geertsen haavoittui ja lähetettiin Englantiin 1917.
Vuonna 1918 joukkojenkuljetus- laiva upposi matkalla Australiaan -
Sumatran länsirannikolla. Kuka hukkui siellä?
Severin Geertsen.
Mieti nyt. Jos sinä löysit kaiken tuon, hänkin saattoi löytää.
Miksi hän olisi tehnyt niin? - Hän otti toisen henkilöyden.
Miksi hän olisi tehnyt niin? Mitä hän kuiskasi sinulle?
Jos sininen käärme puree, on astuttava hännälle tai kuolee.
Lähden konsulaattiin. - Enkö tule mukaan?
Pidä kiirettä. Mene vaihtamaan vaatteet.
Etkö kuitenkin ole vähän vaikuttunut minusta?
En mitenkään erityisemmin. - Älä viitsi, kyllä olet.
Herra Gabrielsen.
Oletteko Tanskan konsulaatista? - Tulkaa mukaamme.
Pitäisi odottaa sihteeriäni. Hän on...
Tulkaa.
Päivää. - Päivää.
Saatte tavata herra Pudovskin. - Hyvä on.
Kuka tämä herra Pudovski on?
Herra Pudovski, vieraanne saapui.
Päivää. Hauska tavata. - Samoin.
Miksi olemme täällä? - Uskotko Jumalaan?
Uskotko Jumalaan? - En.
Miten voisikaan uskoa sadistiseen mielipuoleen, -
joka loi maailmaan näin sairaan ja kieron rutiinin.
Mutta jos voisi murtaa tämän sairaan ja kieron rutiinin, -
ei tarvitsisi käyttää 99 prosenttia elämästä yrittäen välttää kuolemaa.
Ajattele, millainen valo lankeaisi maailmaan, -
jossa pienimmälläkin asialla olisi merkitystä, -
ja ihminen voisi saada käsiinsä ikuisen elämän kukan.
Vau. - Aivan niin.
Kävitkö Severin Geertsenin luona?
Kävin.
Miten hän voi?
Minulla ei ole lupa puhua potilaistani.
Luuletko, että nykyisessä tilanteessasi -
sinulla on valinnanvaraa?
Hän on kunnossa. - Niinkö?
Minä tapasin hänet vain kerran.
Puhuiko hän sinulle kukasta?
Puhui. - Niinkö?
En tiedä, missä se on. Hän ei kertonut.
Eikö hän sanonut muuta? - Sanoi.
Hän puhui käärmeestä. - Kuulinkin siitä.
Eikö hän kertonut yksityiskohtia? - Ei mitään. Hän...
En tiedä, mitä haluatte, mutta hän ei sanonut muuta.
Hyvä on. Tom!
Tule tänne.
Ammu häntä molempiin käsiin.
Ei, ei! Ei!
En tiedä mitään.
Ehkä hän puhuu totta. Ammu vain toiseen käteen.
Älä koske minuun!
Hei hei!
Pysykää etäällä!
Käske heidän pudottaa aseensa ja mennä tuonne!
Pudota ase.
Pudota se, tai hän ampuu minut!
No niin.
Entä nyt?
Okei. Pysykää paikoillanne.
Pysykää paikoillanne!
- Emme liiku.
Taas me tapaamme, paskamies.
Tällä kertaa et pääse ulos etkä varasta kelloani.
Tällä kertaa olet pulassa!
Voinko soittaa asianajajalleni? - Turpa kiinni!
Ammuit ihmisen. Olet mennyttä!
Kuunnelkaa. - Turpa kiinni!
Minulla on oikeus... - Turpa kiinni!
Tietenkään he eivät saa lyödä huonekaluilla tai varastaa kelloa.
Mutta sinulla on isompia ongelmia. - Se oli itsepuolustusta.
Haluan pelastaa ihmisiä. En halunnut ampua ketään.
En ole ennen pitänyt asetta. - Sinut pidätettiin ase kädessä.
Se oli itsepuolustusta! Anteeksi, anteeksi.
Se oli itsepuolustusta. - Täällä ei ajatella niin.
Tämä on...
Hyvä on.
Kauanko joudun olemaan täällä? - Se riippuu Severinin jutusta.
Lähetämme Beaten kotiin huomenna, ja esimiehesi tulee illalla.
Hyvällä onnella saamme luvan tulla käymään kuuden viikon kuluttua.
Kuuden viikon? - 6 - 10 viikon kuluttua.
Se ei ole pahin uutisemme.
Kerro sinä, Beate. - Kiitos, Mikael.
Äitisi joutui teho-osastolle. Ei näytä hyvältä.
Voin viedä sinulta terveisiä.
Voi helvetti.
Selvä. Vähän tylyä, mutta minä kerron.
He tulivat, koska he luulivat minun tietävän, missä kukka on.
He uskovat, että se on olemassa.
Niin minäkin.
Pärjäile. - Nähdään pian, Adrian.
Mitä tapahtuu? Missä hän on?
Onko hän sanonut mitään? - Ei sanaakaan.
Hän vain kutsuu minua pelkuriksi.
Pelkuriksi? - Niin.
Hänestä ei heru mitään.
Lisää virtaa!
Jos lisäämme virtaa, hän kuolee. - Näin ei voi jatkua. Lisää!
Hyvä on.
Syke on hyvin matala. Mitä teemme hänelle?
Laskekaa hänet alas ja hakekaa se toinen.
Pankaa toimeksi!
Tule. - Pääsen itsekin. Älä koske minuun!
Näetkö ystäväsi? Hänen aivonsa kiehuvat.
Ellet puhu, sinunkin aivosi kiehuvat.
En tiedä mitään. Minulla ei ole aavistustakaan.
Hän ei ole ystäväni. En tiedä mitään.
Miksi puhuit Pudovskin kanssa? - En tiedä mitään.
Pankaa toimeksi! - Älkää koskeko minuun!
Älkää koskeko minuun!
Irti minusta!
Ole hiljaa.
Ole hiljaa, mies.
Ota nuo avaimet. Vauhtia.
Olet hyvä ihminen, Adrian.
Jos pääsemme pois täältä, saat osan Hedvigistä.
Ota ase.
Mennään.
Tule, Adrian. - Otan puhelimen.
Mitä?
Tehkää hälytys! Menkää!
Mitä sinä teet? Miksi ammuit hänet?
Tuota...
En itse asiassa tiedä.
Tästä lähin emme ammu ihmisiä, elleivät he ammu meitä.
Hyvä ajatus, Adrian. Tehdään niin.
Adrian!
Maukasta keittoa.
Täällä osataan valkosipulijutut. Kuten Kiplingkin sanoi.
Oliko sinunkin ruokasi lentokoneessa surkeaa?
Ei, se oli ihan hyvää. - Minun oli kamalaa.
Se oli muka broileria, mutta en usko sitä. Ja se advokado...
Adrian Gabrielsen ja Severin Geertsen ovat paenneet.
Kaksitoista henkeä kuoli.
Ei kai hän ampunut lisää ihmisiä? - 12? Miten niin kävi?
En tiedä. Tästä tulee seuraamuksia.
Vastaa.
Onpa noloa.
Muuten se ei soi ikinä. Anteeksi.
Vastaa. Heillä ei ole muita, keille soittaa.
Missä ihmeessä se nyt on? Laukku on niin täynnä tavaraa.
Nyt löytyi.
Beate. - Adrian tässä.
Puhuimme juuri teistä.
Kysy, missä he ovat.
Adrian, ole hetki hiljaa. - Missä olet?
Olen päivällisillä konsulaatissa. - Keskeyttäkää ne.
Minua ammuttiin. - Missä te olette?
Joen rannassa sillan alla.
Edessämme on rakennus, jossa lukee...
"Sonny."
Sony.
Rakennus, jossa lukee Sony.
Käske heidän hakea meidät. - Onko meillä autoa?
Lähetämme sinisen Range Roverini. - Ei!
He eivät tule tänne konsulaattiin. - Lähetämme sinisen Range Roverin.
Pidä sitä silmällä. Hei sitten.
No niin.
Ette voi jäädä tänne. He saavat selville olinpaikkanne.
He hyökkäävät konsulaattiin.
Oliko teidän pakko ampua niin monta? - En ampunut ketään.
Vain sen yhden eilen. Kroppaani yritettiin iskeä 8000 volttia.
Yhdentekevää. Ette voi jäädä tänne! - Kuunnelkaa hetki hiljaa.
Olen vain viaton virkamies. - Meidät räjäytetään kappaleiksi.
Korjaamme yhä Muhammad- piirroksista tulleita vahinkoja.
Tämä on pahempaa. Tämä on ulkopoliittinen katastrofi.
Mikään lähetystö ei ota teitä. - En ole nukkunut 30 tuntiin.
Vaatteita, rahaa ja auto. - Mitä?
Ettekö voi auttaa maanmiestä antamalla vaatteita, rahaa ja auton?
Mitä aiotte?
Ajamme metsän reunaan saakka, ja sitten etsimme tien Hedvigin luo.
Hedvigin? - Kukan.
Lopettakaa nyt jo. - Kuinka pääsemme kotiin?
Saan Beaten lentokoneeseen, mutta teitä...
Teitä etsitään. En saa teitä edes lentoasemalle.
Ei voi olla totta. Täytyy olla jokin keino.
Ainoa keino poistua maasta on mennä viidakon läpi rannikolle, -
ja ajaa veneellä Malesiaan tai Singaporeen.
Viidakon läpikö? - Tule kanssani. Meillä on sama matka.
Ole. - Se on ainoa keino.
Lähdetään. - Pitkällekö luulette pääsevänne?
He etsivät kahta eurooppalaista miestä. Miten aiotte piiloutua?
Minä lähden myös mukaan. - Ei. Sinä pääset pois maasta.
Jos he etsivät kahta miestä, on parempi, että minä ajan.
Hyvä on, mutta emme odottele. - Ei tarvitsekaan.
Tehdään niin. Tätä keskustelua ei sitten ikinä käyty.
Haloo.
Onko siellä ketään? Anteeksi.
Huomenta. Tässä on aamiaista.
Heillä ei ollut vaihtorahaa, joten meidän täytyy löytää pankki.
Puhutaan myöhemmin. Jalkani ovat puutuneet.
Selvä. Älä hermostu.
Ostit kai vettä? - Siellä on pullo.
Yksi pullo? - Puolitoistalitrainen.
Ostitko pelikortit, joissa on kiinalainen Elvis?
Iltoja varten.
Jos jätämme auton tien varteen -
ja lähdemme viidakkoon, meillä on noin kuuden päivän kävelymatka.
Noin kuuden päivän? - Ehkä seitsemän.
Täytyy olla jokin toinen tie. - On vain viidakko.
Tuskin maltan odottaa. - Pääsemme pelaamaan korttia.
Edessä on sotilaita.
Käännynkö? - Käänny.
Ei! - Puhu heille.
Kysy tietä. Sano olevasi turisti. - He eivät usko.
Keksi jotakin. - Mitä?
Sano, ettet osaa hyvin englantia. Keksi jotakin.
Ole itsevarma.
Päivää. - Hei.
Teidän autonne tukkii tien.
Näyttäkää paperinne. - Rauhallisesti.
Puhutteko englantia? - Paperit.
Ellette puhu englantia, saatte luvan siirtää autonne.
Passi. - Kuulkaa, pieni keltainen mies.
Saatte viimeisen tilaisuuden siirtää autonne, jotta pääsen ohi.
Katso tavaratilaan.
Istu alas!
Mitä sinä teet?
Avaa luukku.
Ammu!
Beate!
Ovatko he kuolleita? - Kuin kivet.
Jopas jotakin. - Mitä ihmettä sanoit heille?
Hermostuin.
Katso nyt. - Tuolla ei voi enää ajaa.
Ottakaa mukaan, mitä tarvitsette. Beate, laita saappaat.
Lähdemme viidakkoon.
Puhuinko heille rumasti? - Et lainkaan.
He olivat itse karkeita. Tulkaa.
Mitään ei voi sattua. Minulla on konepistooli ja kranaatteja.
Ja sinä sait hyvät kengät. Tulkaa.
Adrian, nyt!
Onko pakko hakata metsää? - Se kasvaa takaisin.
Meitä on helppo seurata, kun olet hakannut tunnelin.
Totta. Hyvin ajateltu.
Et ole lainakaan hullumpi, Adrian. Ota tämä.
Hienoa, Adrian.
Mutta jatkat hakkaamista.
Siitä kukasta... Onko niitä vain yksi?
Tietääkseni hän on ainutlaatuinen. - Miltä hän näyttää?
Hän on kaunis. Maailman kaunein. Terälehdet ovat lumivalkeat.
Niitäkö sinä syöt? - Niin.
Kasvaako niitä lisää, kun olet poiminut niitä? - Hedvigiä ei poimita.
Hän antaa.
Joka yö hän pudottaa pari terälehteä maahan.
Hienoa. - Terälehdet siis antavat elämää?
Se tulee terälehdistä. - Niin varmaan.
Ylitämme tuon vuoren ennen iltaa ja leiriydymme sinne.
Menemmekö tuonne asti?
Miksi...?
Yksi, kaksi, kolme autoa, käsiaseita, kranaatteja. He ovat nopeita.
Nuo nappaavat heidät helposti.
Kenraali Karel ei päästä heitä pakoon.
Kaikki menee hukkaan, jos hän löytää heidät ensin.
Seuraa vain jälkiä. Tehkööt he raskaan työn.
Me odotamme. - Selvä.
Oletko asunut viidakossa koko ikäsi?
En, vain viimeiset 80 vuotta. - Etkö ole käynyt kaupungissa?
En viime aikoina. Minulla oli naisystävä läheisessä kylässä.
Mutta hän muutti pois muistaakseni vuonna -65.
Vai niin. Etkö ole ollut siellä sen jälkeen?
En. - Lakkaa kuulustelemasta.
Kiintoisaa, ettei hän ole ollut naisen kanssa 40 vuoteen.
Et sinäkään ole. - Viitsisitkö lopettaa?
Ja sylje tuo purukumi pois.
Hänellä oli tilaisuutensa. Olen hakkaillut vuosia turhaan.
Adrian on oikeassa. Sylje tuo purukumi pois.
Se on vain purukumia. - Mikään ei ole vain.
Kaikella on merkitys. Tarkoitus, jota ei pidä käyttää väärin.
Ymmärrätkö? - En taida.
Kerron teille tarinan, joka selventää asiaa.
Kiva. Kun minä olin pieni, minulla oli tapana...
Kun olin poika, kylässämme asui kirvesmies nimeltä Pikku Jens.
Silloinko 1800-luvulla? - Niin.
Mutta Pikku Jens joi kuten kaikki kirvesmiehet.
10 - 15 olutta päivässä. Vuosien harjoituksen jälkeen -
hänelle oli kehittynyt taito olutpullon avaamiseen.
Hän sai avatuksi pullon millä vain käsisahasta luotilautaan.
Se oli kaunista ja upeaa. Me lapset...
Me hurrasimme aina, kun kruunukorkki lensi kohti taivasta.
Mutta eräänä päivänä kävi hullusti.
Eräänä sateisena päivänä mestari möhli.
Korkki irrotti pienen sirun pullon suusta, -
ja Pikku Jensin huomaamatta lasinsiru putosi oluen joukkoon.
Sehän on vaarallista. Mitä tapahtui? Ei...
Kuoliko hän? - Hiukan myöhemmin kivuliaasti.
Syksyllä hänen suloinen vaimonsa Else Marie päätti itse päivänsä.
Surullinen tarina. - Hyvin surullinen tarina.
Surullista, ettei kukaan esitellyt Pikku Jensille korkinavaajaa.
Koskaan ei ole hyvä, jos esineitä ei käytetä oikeisiin tarkoituksiin.
Kaikella on merkitystä. Tietty tarkoitus.
Lehmä antaa maitoa. Jyvä antaa leipää.
Ja jos pureskelee jotakin, pitäisi myös niellä se.
Nukkukaa vain. Huomenna on pitkä päivä.
Kuljemme jokea pitkin, niin emme jätä jälkiä.
Etkö edelleenkään usko häneen?
En ainakaan usko, että pulloissa oli silloin kruunukorkkeja. Hyvää yötä.
Varokaa!
Häivytään! Tulkaa!
Adrian, ota aseesi!
Missä Severin on? - Juokse.
Seis! Aloillanne!
Älä ammu. - Liikkumatta!
Älä ammu.
Mikset ampunut?
Tännepäin! Joen alajuoksulle.
Mennään tuonnepäin. - Miksi?
Täytyy päästä yläjuoksulle tai pois auringosta tai...
Tulkaa nyt vain. - Auringosta?
Seis!
Kädet ylös! - Heittäkää aseet pois!
Älkää ampuko. - Liikkumatta!
Severin, eihän tehdä mitään typerää?
Puhutaan aivan rauhallisesti. Puhutaan... Severin.
Ota rauhallisesti, mies.
Olen nähnyt hänet aiemmin.
Eikö tuo ole se vankilan mies? - Kenraali Karel.
Mitä hänellä on nenässä? - Kysy Adrianilta.
Löitkö sinä häntä? - En.
Miksi te olette niin väkivaltaisia?
Päivää. - Näytä minulle kukka.
Hän taitaa olla tosissaan. - En sano mitään.
Viimeisen kerran. Näytä kukka.
En.
Ammu tyttö ensin.
En ole tehnyt mitään. Kielsin heitä tappamasta.
Severin, sano hänelle jotakin. - Sano jotakin.
Sulje silmäsi, ja ajattele jotakin mukavaa.
Ammu hänet. - Ei!
Päivää.
Jopas jotakin. Terapeutti ja vanhus.
Ja keskellä jotakin hiukan itämaista.
Olenkin toivonut tapaavani teidät.
Lhan mielenkiinnosta kysyn, miksi tallot kenraalin päätä.
Hän on yhä elossa. Haluatteko te hoitaa asian?
Ammu vain.
Minusta meidän neljän pitäisi jutella.
Pelkääkö joku teistä lentämistä?
Kerro, missä se on! Hän kuolee, Severin!
Sano jotakin!
Et ehkä välitä itsestäsi tai minusta, -
mutta Adrian tuli tänne pelastamaan sinua. Eikö hän ole ystäväsi?
On todistettu, että on turvallista pysytellä ilmassa, -
mutta ilmailun alkuajoista lähtien tilastot ovat osoittaneet -
että moni lentää helpommin kuin laskeutuu.
Polttoainetta on vain 30 minuutiksi. - Nostakaa hänet ylös.
Hän ei tiedä mitään. Minä näytän, missä kukka on.
Missä? - Nostakaa hänet ensin.
Nostakaa hänet! - Nostakaa!
Lentäkää pohjoiseen. - Voitko tarkentaa?
Lentäkää vain pohjoiseen. - Lennä pohjoiseen.
Pohjoiseen. - Selvä.
Hienoa, että kommunikoimme jälleen.
Meidän tulee käyttää erikoistaitoa, joka erottaa meidät eläimistä.
Lähestymme rannikkoa. Olemme pian Singaporessa.
Olet siis istuttanut pikku ystävämme Singaporeen.
Lennämmekö Singaporeen, Severin?
En voi antaa sitä teille. - Ei nyt taas.
Onkohan tuo viisasta?
Otetaanko vielä uusi kierros? - Mikä ettei?
Alemmas!
Jos tapatte hänet, ette löydä kukkaa. Emme tiedä, missä se on.
Ettepä kai, mutta pokerissakin sitä joko valehtelee tai puhuu totta.
Enkä minä usko, että valehtelet.
Näytä hänelle metsä.
Ei! - Ei!
Hän kiipeää ylös vaijeria! Lennä alas!
Alas!
Mitä hittoa tapahtuu? Lennä ylös!
Beate!
Severin.
Voi saamari.
Ei, ei, ei...
Beate!
Adrian tässä. Autan sinut alas, Beate.
No niin.
Astu olkapäilleni. Tule.
Pidä kiinni. Sain sinusta otteen.
Saamari! - Anteeksi.
Noin.
Se sattui kauheasti.
Olen pahoillani. Se oli minun syytäni.
Mikä hätänä? - Käsi taitaa olla murtunut.
Tämäkö? - Niin.
Selässäni on jotakin.
Mitä?
Katson sitä. Se voi sattua vähän.
Niin sattui äskenkin.
Mitä hittoa sinä teet? - Ei mitään hätää.
Mennään katsomaan, onko helikopterissa ensiapulaukkua.
Missä Severin on?
Hän on kuollut.
Helikopteri syöksyi maahan. Vain me olemme elossa.
Tule.
Katsotaanpa.
En näe hyvin ilman silmälaseja, mutta täytyy päästä...
Koilliseen. Rannikolta pääsee Malesiaan. Koillinen on...
Tuolla.
Kerro rehellisesti, miksi lähdit tänne mukaan?
Halusin päästä kotiin.
Luulen, että olit lumoutunut Severinistä.
Hän oli mielenkiintoinen.
Hän ainakin koki paljon enemmän, kuin sinä koet ikinä.
Hän oli myös vanhempi. - Riittää tältä illalta.
Tai sitten halusit löytää kukan nähdäksesi, oliko se totta.
Lupaa, ettet enää analysoi ihmisiä. Et pysty siihen.
Olen väärässä useimpien suhteen.
Mutta tunnen sinut. - Tuskinpa vain.
En ehkä tiedä kaikkea, mutta tiedän, että poltat.
Sitä tuskin on vaikea arvata, kun haistelet minua koko ajan.
Vihaat myös isääsi, koska et pysty sanomaan hänelle vastaan.
Luit lääkäriksi vain hänen takiaan. Etkä pidä kosketuksesta.
Ei minulla ole ongelmia sen suhteen. - Älä viitsi valehdella koko ajan.
Ymmärrän, että haluat löytää sen kukan.
Voisit auttaa äitiäsi.
Ja ehkä itseäsikin.
Voisit aloittaa alusta. - Asia on ilmiselvä, mutta sanon silti...
Sinä projisoit. - Onneksi en tiedä, mitä se tarkoittaa.
Puhut itsestäsi. - Minä en piittaa siitä kukasta.
Miksi et sitten lähtenyt kotiin? - Sinun vuoksesi!
Minusta sinä et ole kummallinen.
Sinua ei vain saa koskea. - Mihin haluat koskea?
En sano. Sanoisit, että se on epähygieenistä.
Enkä sanoisi. - Hyvä on.
Ehkä kättäsi.
Tai poskeasi.
Haluatko koskea kättäni?
Koske.
Ei mitään ongelmaa.
Suurentelit asiaa.
Minusta... Nyt riittää.
Adrian!
Tule äkkiä.
Mitä nyt, Beate? - Uskomatonta. Tule katsomaan.
Katso.
Mitä?
Etkö näe?
Mitä? - Sininen käärme puree jalkaa.
Kun sininen käärme puree jalkaa, on seistävä hännällä.
Muuten kuolee. - Mitä?
Lopeta nyt jo. Sokeako olet? Katso nyt!
Tuo on käärme. Se on sininen.
Tuolla on pää, jalka ja häntä. Jos seisoo hännällä, ei kuole.
Kukka on jossakin tuolla alhaalla.
En näe mitään jalkaa. - Se tarkoittaa vuoren juurta, Adrian.
Tuo on siis käärme? - Niin.
Niin no...
Onko?
Haetaan tavaramme.
En tajua. Sen pitäisi olla täällä.
Tuskin hän istutti sitä tähän keskelle puroa.
Eipä kai.
Adrian! - Niin?
Oletko löytänyt mitään?
En ole, Beate. - En minäkään.
Voitaisiinko olla huutamatta?
Mitä? - Ei mitään.
Etkö voi varoittaa, kun oksa ponnahtaa?
Luulen, että hän on lähellä. - Hän?
Hedvig. - En jaksa enää. Tule tänne.
Mikä hätänä? - Nyt etsit sen hiton vihanneksen.
On nälkä, väsyttää, tekee mieli tupakkaa ja haluan kotiin.
Ehkä olemme nähneet sen jo sata kertaa. - Emmekä ole. Tule.
Tuonne.
Kuule...
Oletko kunnossa? - Olen.
Onpa kaunis. - Niin on.
Maistetaanko?
Uskallammeko? - Se on vain terälehti.
Kauhean kitkerää.
Tunnetko jotakin?
En. - En minäkään.
Tai...
Outo olo. - Niin minullakin.
Valkoisia turisteja!
Päivää. - Mitä teette pellollani?
Ette saa olla täällä. - Mitä hän sanoo?
Tämä on työpaikka.
Jos haluatte jatkaa, menkää tuonne. - Onko teillä autoa?
Pois pelloltani. - Saamme kyydin. Onko meillä rahaa?
On.
Pois pelloltani. - Selvä. Menemme autolle. Kiitos.
Häipykää! - Olipa vähän hampaita.
Onkohan sillä jano?
Anna vähän.
Vähän.
Hän on tuolla.
Hei, ystävä. Mitä kuuluu? - Hyvää, kiitos.
Hän on Djoko. Hän vie meidät Singaporeen.
Älä välitä siitä, ettei hänellä ole hampaita.
Vaimosi sanoi, että osaat purjehtia. - Vaimoniko?
Sanoin, että olemme naimisissa. Se helpottaa asioita.
Ongelmana on, että hän haluaa 1200000, -
mutta meillä on vain 981000.
Olet kallis mies, Djoko. - Ei. Se on halpaa.
Saan 12 kepiniskua, jos jään kiinni, -
joten haluan 600000 rupiaa teiltä molemmilta.
Mutta meidän täytyy päästä pois.
Pidän kellostasi. Se on hieno.
Anna kello, niin vien teidät.
Ei, ei, ei... Et voi saada kelloa.
Älä viitsi, Adrian. Se on vain kello. - Sain sen lahjaksi isältä.
Kello on ruma. Anna se miehelle, niin hän voi korjauttaa hampaansa.
Olet hyvä ystävä. Kiitos. Lähdemme keskiyöllä.
Hienoa.
Herätkää.
Voitte herätä nyt.
Katsokaa! Singapore.
Isä.
Adrian.
Hän odottaa sinua.
Mene nyt sisään, poika.
Mikä tuo on? - Kukka.
Se on aivan turhaa nyt.
Adrian. - Hei, äiti.
Sinä tulit. - Tietenkin tulin.
Minä kuolen, Adrian.
Se ei ole varmaa.
Huolettaa, miten isäsi pärjää yksin. Sinun täytyy auttaa häntä.
Äiti, toin sinulle jotakin syötävää.
En pysty syömään.
Jos syöt tämän, sinun ei tarvitse kuolla.
Mitä hupsutusta tuo on? - Luota minuun.
Mikset voi ottaa tätä vakavasti? Isäsi on oikeassa.
Sinä olet outo. - Syö nyt vain tämä.
Noin.
Se on vähän kitkerää, mutta niele se silti.
Huomaatko mitään?
Kummallinen tunne.
Hyvä tunne, eikö vain?
On.
Äiti.
Äiti. Apua!
"Kaikella on määrähetkensä," -
"aikansa joka asialla taivaan alla."
"On aika syntyä ja aika kuolla."
"Aika on istuttaa ja aika repiä maasta."
"Aika surmata ja aika parantaa."
"Aika etsiä ja aika kadottaa."
"Aika olla vaiti ja aika puhua."
Bitten Elinor Gabrielsen.
Maasta sinä olet tullut.
Maaksi sinun pitää taas tulla.
Jeesus Kristus herättää sinut viimeisenä päivänä.
Werner haluaa varmaan sanoa muutaman sanan.
Ei ole paljon sanottavaa.
Bitten on poissa.
Niin on asia.
Tämän jälkeen on kakkukahvit -
kotonamme heille, jotka haluavat tulla.
Hän selviää kyllä, Adrian. Kukaan ei syytä sinua mistään.
Jos lohduttaa, saimme selville, kuka Severin Geertsen oli.
Eikö hän ollut Severin Geertsen? - Hänen nimensä oli Tim Larsen.
Kodinturvamies ja kirvesmies Allerødistä.
Ja Severin Geertsenin pojanpojanpoika.
Severinillä oli fantastinen elämä.
Hän matkusti Kaukoitään, ja kun hänen laivansa upposi, -
suku uskoi, ettei hän kuollut, -
vaan katosi viidakkoon ja eli elämänsä siellä.
Se aiheutti persoonallisuus- häiriön Allerødin kirvesmiehelle.
Hän lähti Kaukoitään ja muuttui psykoottiseksi.
Hän eli elämäänsä Severin Geertseninä.
Mutta entä Hedvig? - Hedvig?
Se kukka.
Tuskin saatte sitä takaisin.
Se on erittäin harvinainen, ja sen lisäksi -
se sisältää erittäin paljon tetrahydrokannabinolia.
Te...? - Kannabista. Hasista, pilveä, pajaria.
Tehän tiedättekin.
Ja varsinkin äitisi.
Ainakin hän kuoli onnellisena.
Lähden Wernerin luokse kahville.
Nähdään maanantaina.
En taida mennä töihin maanantaina.
En minäkään.
Tuletko luokseni?
Teen hyvää kahvia.
Enpä taida.
Mutta voimme lähteä jonnekin muualle.
Haluaisin Argentiinaan. Sielläkin ihmisillä on huonot hampaat.
Mitä? - Miksi...?
Mitä sinä teet? - Halusin vain pitää kädestäsi.
Älä kysymättä äläkä täällä. - Niin saa tehdä.
Eikä saa. - Miksei saisi?
Joskus käyttäydyt kuin olisit 15-vuotias.
SLUT Suomennos: Scandinavian Text Service 2010